Мария Илиева
Гилотината

chitanka.info

Гилотината

със стържене се вдигна.

Озъбена, проблесна като хищник.

Площадът се изпълни от тълпата.

Крещяща настървено да Го разпнат.

А Той бе в бяла риза.

И усмихнат.

Защото беше дал на всички.

Любов… мечти и поглед,

че красиво,

е слънцето край нас.

Свободен си!

Свечери се.

Стана нетърпимо.

Отброи часовникът

последните секунди.

Небето се раздра като завеса

и стана кървав залеза.

Гилотината се спусна със свистене.

И в миг-роди се птица!

Разпери белите крила.

И литна към небето.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.